- God dag. - God dag.
En enkeltkupé og en liggevogn Sevilla-Paris til i kveld.
Det er ingen plasser, og det fins ingen enkeltkupeer på strekningen.
Du kan få to plasser til Madrid i morgen-
- og derfra en enkeltkupé og en liggevogn til Paris.
La gå. Jeg har én koffert og tre vesker.
- Kan du frakte dem til Paris for meg? - Selvsagt, jeg ordner det.
- Første klasse, sa du. - Ja.
- Hvor er hun? - Hun har reist.
- Er det lenge siden? - Knapt fem minutter.
- Hun blødde. - Det er bare nesen. Sett fyr på den.
- Hun dro barbeint. - Kast alt!
- Et par truser. - Sett fyr på dem.
De er fuktige. Hun var redd.
- Vi reiser til Paris i morgen. - Bra. Jeg er lei av fettete biffer.
Da jeg jobbet på restaurant, var det en tysk gjest-
- som siterte en filosof: "Ikke glem kjeppen når du skal møte en kvinne!"
Den er ikke morsom.
Til banken.
Det var som pokker! Her også.
Et attentat til.
Rygg, ellers kommer vi for sent.
- Her er vognen din. Vi ses i Madrid. - Ja.
- Her er din plass. - Takk.
Takk, god tur.
- God dag, madame. - God dag, monsieur.
- Unnskyld, skal du til Paris? - Ja.
Vi bor i samme nabolag. Jeg har sett deg på gaten.
- Jeg bor i rue Rembrandt. - Og jeg i rue Murillo.
Det er en lang reise, men jeg liker ikke å fly.
Og tar man flyet til Brussel, -
- sørger vel noen for at man havner i ørkenen.
Du sitter på min plass.
- Unnskyld. - Nei, bli sittende.
- Går det bra? - Absolutt.
Jeg vil gjerne sitte i kjøreretningen, ellers blir jeg uvel.
- Er du på vei til Paris? - Ja, med den lille jenta mi.
Vi møttes i justispalasset hos min fetter.
- Det er mulig. Hva heter din fetter? - Edouard Foucade.
Ham kjenner jeg godt! Vincent d'Olargues.
- Mathieu Fabert. - Han snakker ofte om deg.
Unnskyld meg.
- Takk, god reise. - Takk. God dag.
Takk, men det trengs ikke.
- Er du også fransk? - Ja, jeg bor i Paris.
- Var ikke du på corridani på søndag? - Jo, meg tar man neppe feil av.
- Vil du ha Le Monde? - Takk, jeg har lest den.
- Vi er tre minutter forsinket. - Sånn er det alltid.
Du kan ikke bare dra sånn. Du forstår ikke! Ikke dra!
Det er umulig!
Takk.
- Vil du ha noe å lese? - Ja takk.
- Reiser du direkte til Paris? - Nei, jeg blir i Madrid 3-4 dager.
- Hvorfor helte du vann på damen? - Vær stille, Isabelle.
- Det er uoppdragent å spørre om ting. - Nei, hun har rett.
Det pleier man jo ikke gjøre, eller hva monsieur d'Olargues?
Ja, jo... Nei, det pleier man ikke.
- Selv om det ikke er ulovlig, så... - Jeg lover at jeg ikke er gal.
Dere har absolutt ingenting å frykte.
Jeg vil ikke være indiskré, men jeg vil gjerne vite årsaken.
- Du er veldig nysgjerrig. - Jeg er professor i psykologi.
- Underviser du ved Sorbonne? - Nei, jeg gir privattimer.
Jeg forstår.
Du virker jo helt normal, og din fetter Edouard er en venn av meg.
Derfor er det sikkert en forklaring på handlingen din.
Det er vel bedre å helle vann over noen enn å drepe?
Uten tvil.
Den kvinnen er den verste kvinnen som fins.
Den eneste trøsten er å vite at Gud aldri vil tilgi henne.
- Jeg er interessert i saken din. - Jeg også, virkelig.
Hvis dere vil, kan jeg fortelle hva som skjedde.
De skulle dømme en terroristgruppe.
Jeg var og hilste på min fetter mot slutten av rettssaken.
- God dag. Er alt bra? - Ja visst.
- En kopp kaffe? - Nei takk.
- Ble det dødsstraff? - Neppe.
Presten fikk åtte år, de øvrige tre, men juryen er nok blitt truet.
- Av hvem da? - Av JEREG, så klart.
J.E.R.E. G... - Jesusbarnets revolusjonære gruppe.
Ja visst. De angrep Saint Damien-kirken.
Nettopp! Det døde 15 personer der.
- Hør... Spiser vi hos deg? - Alt er klart.
Da går vi.
- Adjø. - Takk, mademoiselle.
- God dag, Martin. - God dag, monsieur.
Takk.
- Hva blir det for godt? - Først eggerøre med trøffel.
- Og så hane i hummersaus. - Det høres godt ut. Får jeg se?
- Jeg vil se hva jeg spiser. - Jeg blir med.
- God dag, monsieur. - God dag, mademoiselle.
- Er du den nye hushjelpen? - Ja, jeg kom i morges.
- Navn? - Conchita.
- Er du spansk? - Ja.
- Du snakker godt fransk. - Jeg har bodd her i ti år. Unnskyld.
Den unge damen virket ikke særlig erfaren som hushjelp.
Jeg vedder at hun er damen du kastet vann på.
- Ja, det er det faktisk. - Bravo.
Det var lett. Det kunne en femåring ha regnet ut.
Takk.
Dagens terrorister liker å leve farlig.
For de fleste er det risikoen som lokker.
Snart havner de vel på avisenes sportssider.
Nei, nei.
- Rødvin serveres i det andre glasset. - Takk, det er bra.
Unnskyld, jeg er litt uvant.
Bonnot-gjengen hadde i det minste visse idealer.
De terroriserte Paris med revolvere i flere dager. De var uselviske.
Ja, men gangstere var de i alle fall.
Takk.
Hun har aldri jobbet med hendene. Så du hvor myke de er?
Ja?
- Hva ønsker du? - Be Conchita hente litt chartreuse.
- Gul eller grønn? - Grønn. Den kvikker opp.
Og den er et afrodisiakum.
- Du er veldig kultivert. - Takk, monsieur.
Ja?
Takk. Nei, vent litt.
Lukk døra.
Kom hit. Kom nærmere.
- Hva gjorde du tidligere? - Jeg jobbet på kontor.
- Så i en bar. Men jeg sluttet. - Hvorfor?
På grunn av stemningen. Jeg er litt gammeldags.
Jeg skal gjøre klar sengen.
- Hvor er du fra? - Fra Andalusia.
Å, jeg elsker Andalusia. Hva gjør faren din?
- Far er død. - Sengen blir bra sånn. Kom!
Jeg vil ikke behandle deg som en hushjelp, for det er du ikke.
Sett deg ned.
- Bor moren din i Paris? - Ja.
Iblant føler jeg meg bortkommen. Jeg kan ikke venne meg til det.
- Til hva? - Til alt, mennesker, det som skjer.
- Og jeg liker ikke å jobbe. - Ikke?
Jeg vil hjelpe mamma, som alltid er i kirken. Ellers...
Ellers liker jeg bare å danse.
- Er du danserinne? - Dessverre kan man ikke leve av det.
- Hvor gammel er du? - 18.
- Hva syns du om meg? - Jeg kjenner deg knapt.
- Håret ditt er som fløyel. - Syns du?
- Jeg må gå og legge meg. - Vent, jeg...
Jeg har noe viktig å si!
- Hvor er Conchita? - Hun har reist.
- Reist? Når da? - I morges. Helt uten forklaring.
- Har du adressen? - Nei.
- Hvorfor ikke? - Hun svarte på en annonse i forgårs.
Takk.
Så synd.
Takk.
God tur.
Hva skjedde så?
- Kjeder jeg dere ikke? - Slett ikke, tvert imot.
Tre måneder senere var jeg i Sveits i forretninger.
Jeg bodde på et hotell der jeg pleier å bo iblant.
- Monsieur? Har du fyr? - Ja visst.
- Nei, jeg vil ha penger. - Men jeg har ingen penger.
Vi trenger penger.
- Her. - Nei, bare 800 franc.
- 800 franc? - Ja.
Her.
- God dag, monsieur. Avisene dine. - Takk.
- Takk.
- God dag! - God dag.
- Hva gjør du her? - Leverer tilbake dine 800 franc.
Vi så deg i går. Guttene er vennene mine.
Vi er på turné og manageren stjal pengene.
- Behold dem. - Nei.
Jo, behold sedlene!
Jeg betaler tilbake.
- Hvorfor sluttet du? - På grunn av deg.
- Hva har jeg gjort?! - Jeg syntes at du var for nærgående.
Jeg er her noen dager til. Vil du ikke bli med meg?
- Jeg må dra hjem. - Allerede?
Ja, mamma venter. Hun har ingen penger, så jeg må dra hjem.
- Hvor bor du i Paris? - 56 rue Louis Blanc i Courbevoie.
- Bor det to spanske kvinner her? - Ja, den døra.
Takk.
- Ja? - Bor Conchita her?
Ja. Conchita.
Å, god dag. Kom inn.
Det er han som lånte oss penger.
- Forstyrrer jeg? - Slett ikke, tvert imot.
- Heng av deg. - Takk.
- Vi skal drikke kaffe. Vil du ha? - Gjerne.
- Er alt i orden, Conchita? - Ja, det går bra.
Jeg skal betale tilbake Conchitas billett så snart jeg kan.
- Dessverre har jeg ikke penger nå. - Det haster ikke.
- Gikk hjemreisen bra? - Ja, takket være deg.
- Vennene mine og jeg takker deg. - Vær så god. Et elskverdig ran.
Er det faren din?
Ja, han døde for seks år siden.
- Han begikk selvmord. - Så fælt.
En bra mann, men han etterlot seg bare gjeld. Jeg har ingen pensjon-
- og jeg kan ingenting. Sånn er det for kvinner med en viss dannelse.
- Hun tilbringer all sin tid i kirken. - Jeg må jo be for min manns sjel.
De hadde en portvaktjobb, men jeg er for stolt.
Jeg feier heller i kirken enn i porten.
Jeg misliker at datteren min må arbeide.
- Hvorfor? - Man hører så mye fælt.
Hvis Conchita trodde på alt som blir sagt, ville hun ikke sittet her.
Ikke vær urolig for pengene. Jeg betaler tilbake når jeg kan.
Det var virkelig ingenting. Om det er knapt akkurat nå, kan dere ta disse.
- Vær så god. - Du har et godt hjerte.
- Vi har det vanskelig akkurat nå. - Jeg er glad for å få hjelpe.
Jeg må gå. Takk enda en gang. Du kan bli, hvis du vil.
Adjø, madame.
Er du ikke redd for meg lenger?
Kom!
Jeg er ikke en sånn jente. Hvis du vil, kan du gå.
Jeg forstår veldig godt.
- Gjør du ikke annet enn å danse? - Jeg kan ikke sy og lage mat.
Hva skulle jeg gjøre?
- Går du aldri ut? - Å streife rundt uten mål, er dumt.
Særlig når man ikke kan kjøpe noe. Jeg ligger heller her.
Kan du hente esken på peishyllen?
- Vil du ha et drops? - Ja.
Jeg var helt fascinert. Jeg dro dit i én måned.
- Unnskyld? - Jeg var der nesten hver dag.
- Hva sier du? - Vent et øyeblikk.
- Å, det er deg. - Bravo, Conchita.
- Du svetter. - Vi har holdt på i en halvtime.
Kom, jeg har tatt med meg kaffe og kaker.
- God dag, monsieur. - Dette er en venn, El Morenito.
- Vi har allerede truffet hverandre. - Ja, i Lausanne.
- Vi ses i morgen. - Ja, vi ses. Adjø.
Vi øver på et nummer, jeg er helt svett. Unnskyld meg.
- Er ikke moren din her? - Nei.
- Den er til deg. - Hva er det?
Åpne den.
Å, så fin den er! Gi den til mamma, så blir hun glad.
Jeg har det så bra her med deg, Conchita.
Kom, så skal jeg synge for deg.
- Her? - Ja.
Kom og sett deg. Her.
- Forsto du? - Nei.
Kom!
Det betyr: "Hører noen? - Nei."
"Skal jeg si det? - Ja. Har du en annen? - Nei."
"Vil du bli min? - Ja."
- Vil du det? - Det er en sang. Teksten er ikke min.
- Jeg tenker alltid på deg. - Jeg også.
Conchita... Conchita...
- Hva er dette? Hva gjør du?! - Men Conchita...
Det var du som satte deg hos meg og kysset meg.
Det var for å takke deg og fordi jeg liker deg.
Du kysser meg uten å elske meg. Jeg vet nok hva du vil.
Jeg morer deg, men det er alt.
- Conchita... - Gjør hva du vil med andre jenter!
Jeg kan gi deg navn, hvis du vil. Men jeg er meg.
- Jeg er ute etter noe helt annet. - Fortell!
Første gangen jeg så deg...
- Husker du det? - Ja.
Jeg ble så fascinert av øynene dine.
Jeg syntes at de så snille ut.
Og jeg er sikker på at jeg hadde rett.
Hver dag lurer jeg på: "Hva jeg kan gjøre for henne?"
Og alt jeg kommer på... er dette.
- God dag. Har du vært her lenge? - Knapt fem minutter.
- God dag, madame. - Bli sittende!
Hva er dette? Enda mer kaffe og flere kaker.
Du skjemmer oss virkelig bort. Jeg skal gjøre det klart.
To enslige kvinner er veldig utsatt.
Hvis vi hadde valgt feil vei, hadde vi vært rike.
Én ting er sikkert: Synden har aldri overnattet her.
Vår vei er rakere enn Johannes Døperens finger.
Skjønt at Conchita ikke arbeider.
- Hvorfor? - For et språk man hører på gaten!
Unge jenter trenger flere råd fra kvinner enn fra menn.
Enkelte har rosenkransen i hånden og djevelen under kjolen.
Kom!
- Har du en elsker? - Nei, selvsagt ikke.
- Hvorfor er du sånn? Er det syndig? - Nei, det blåser jeg i.
- Er du frigid? - Nei.
Kan du ikke fortelle om du har noen grunn?
- Jeg visste at du ikke forsto det. - Hva?
- Jeg er mocita. - Mocita?
- Hva betyr det? - Jeg har aldri vært med en mann.
BEBUDELSESKAPELLET
- Monsieur Fabert vil treffe deg. - Vi ses hjemme etterpå.
- Han venter deg hjemme hos seg. - Jeg forstår.
Ja?
- Damen er her nå. - Be henne komme inn.
God dag, madame. Vær så god og sitt.
- Du kjenner meg ganske godt nå. - Ja, monsieur.
Jeg er sikker på én ting: Jeg elsker datteren din høyt.
Jeg vil forene livet mitt med hennes. Forstår du?
Vil du gifte deg med henne?
For øyeblikket kan jeg ikke det. Kanskje senere.
Men jeg har et forslag...
- Monsieur? - Se der.
Jeg foreslår at dere bor her begge to.
- Jeg tar meg av henne. Forstår du? - Ja.
Nå er det slutt med trippingen i leiligheten.
Selvsagt tar jeg vare på deg også.
Ingen av dere trenger noensinne å arbeide mer.
- Jeg gir dere dette på forhånd. - Takk.
- Men du må hjelpe meg med noe. - Ja?
Jeg vil at du bringer henne hit.
- Kan du det? - Sikkert.
Da ses vi i overmorgen klokka fem. Få henne til å føle seg trygg.
- Si at jeg er oppriktig! - Ja.
- Jeg stoler på deg. - Adjø.
- Hvem tilhører den? - Den er min. Det er min tv.
Hun får låne den. Tv sies å være fordummende, men...
- Nei, bær den tilbake. - Ja, monsieur.
Vent! Det er henne.
Jaså, er det du igjen? Stig på.
- Hva vil du? - Et brev til deg.
- Takk. - Adjø, monsieur.
Jeg ville gi meg til deg, men du hadde tenkt å kjøpe meg.
Vi ses aldri mer. Conchita.
Vi kan slutte nå, hun kommer ikke.
Ikke overraskende. Forvent ingenting av det første møtet med en kvinne!
- Hvorfor ikke? - Fordi hun ikke kommer.
Conchita!
Portvakt!
- Har hun reist? - Ja, i morges.
- Alene? - Ja, jeg tror det.
- La hun ikke igjen noen beskjed? - Ikke til meg.
- Kommer hun tilbake? - Det ville forundre meg.
Hva med møblene, da? De må vel hente møblene?
Nei, de leide møblert. De tok tingene sine. Hvem vet hvor de er.
Takk.
Og hva vil du gjøre nå? Svar, da.
Jeg har ikke lyst til noe.
Ta deg sammen, reis! Sånn har jeg aldri sett deg før.
Denne tiden har vært katastrofal.
Finn en annen! Det fins jo godt med jenter.
Jeg har ikke lyst. Jeg respekterer kjærligheten for mye til å kjøpe den.
Jeg har elsket nesten alle kvinnene jeg har hatt.
De andre kan jeg telle på fingrene.
Kelner!
Den fluen har jeg jaget i flere dager.
Selvsagt måtte den dø i glasset ditt. Jeg bytter det.
En flue mindre.
Hvis hun hadde vært her, ville jeg ikke krevd noe, -
- bare vært sammen med henne så lenge som mulig.
- Hun var kanskje ute etter pengene? - Nei.
Hun hadde kunnet få mer penger, og det visste hun.
- Kom, så går vi og spiser. - Jeg tar regningen.
- Takk. En hatt også. - Takk.
- Har vi ikke møttes tidligere? - Jo, jeg tror det.
- Vi ses i morgen. - Hva?
- Vi ses i morgen, som vi sa. - Men hva mener...
Adjø, mademoiselle.
Conchita?
- Var du her? - Jeg begynte nettopp, klokka 12.
- Hvor lenge har du jobbet her? - I fire dager.
Hvorfor forsvant du uten å legge igjen en adresse eller si noe?
- Du kjenner årsaken. - Nei, du må forklare.
- Det er ingenting å forklare. - Unnskyld meg.
Slutt å prate, gjestene venter.
Adjø, madame.
Nå sier jeg det for siste gang: Du skal passe garderoben.
Jeg vil ikke at du plaprer med gjestene!
- Nå har jeg fri. - Hvordan det?
Jeg har nettopp sluttet. Skal vi få oss noe å drikke?
- Hvor? - Her.
Kom igjen.
- Hvorfor sa du sånt til mamma? - Hva da?
Hun skulle jo ta meg med til deg. Du ville kjøpe meg som et møbel.
- Og jeg som tenkte å gi meg til deg. - Hvorfor reagerte du sånn?
Du skulle ha sagt at man ikke kan kjøpe deg. I stedet forsvant du.
Hvis du hadde sagt hva du ønsket, hadde jeg sikkert gitt deg det.
Kom og sett deg.
- Hvor var dere? Hva levde dere av? - Jeg arbeidet som avisfotograf.
Vi har bodd hos en venn, og så har vi pengene fra deg.
- Og så? - Så?
Trodde du at jeg ikke kunne leve uten deg?
Jeg vil ikke ha pengene dine. Jeg vil leve av ingenting.
- Kelner. - Hva vil du ha?
- En café au lait. - Jeg tar en konjakk.
Unnskyld, men vi serverer ikke mademoiselle her.
Nei. Da går vi.
Det er morsomt. I to måneder har jeg vært rasende. Jeg ville ikke se deg.
Men nå føles det bra.
Jeg har et hus på landet. Jeg vil gjerne ta deg med dit.
- Hvor? - Nær Paris. Jeg er sjelden der.
Mathieu... I det huset skal jeg bli elskerinnen din.
- Når?! I dag? - Nei, i overmorgen.
- Er det strømbrudd? - Ja, strømsentralen fløy i luften.
- Er det en ulykke? - Nei, sabotasje.
- God kveld, Adrienne. - God kveld.
- Jeg håper at stearinlys er ok. - Absolutt.
- Skal jeg lage litt mat? - Nei, vi har spist.
- Er rommet klart? - Ja, monsieur.
Sett den der.
Adjø.
- Var det noe mer? - Nei da. Ha en hyggelig kveld.
Hvem er det?
- Det er min kone. - Jeg visste ikke...
Jo, hun døde dessverre for sju år siden.
- Sov hun her? - Ja.
Da vil jeg ikke sove her.
- Conchita! Conchita... - Fins det et annet rom?
- Sengen er ikke oppredd. - Be dem re opp.
Ja vel.
Adrienne.
- Adrienne! - Ja, monsieur.
- Gjør i orden det bakre rommet! - Straks, monsieur.
- Vet moren din at du er her? - Nei, hvordan det?
- Hun blir kanskje urolig eller sint. - Moren min?
Hvis hun så meg sjekke menn på gaten, ville hun si: "Så søt hun er."
- Monsieur? Jeg er snart ferdig. - Fint.
- Er det ikke viktig hva din mor sier? - Nei, slett ikke.
Jeg oppdro meg selv og gjør hva jeg vil fra morgen til kveld.
Å, Mateo...
Mi amor...
Jeg føler meg svimmel...
Sett deg ned.
Sett deg her.
Jeg elsker deg, men jeg besvimte nesten.
- Legg deg ned. Vil du ha vann? - Nei, bli her hos meg.
- Kommer du til å elske meg lenge? - Ja.
Og når jeg blir veldig gammel, elsker du meg da også?
Si ja, selv om det er løgn. Jeg trenger kraft.
Jeg skal elske deg til jeg dør.
Jeg skal ikke elske noen annen enn deg, og om du forlater meg, dør jeg.
Jeg lovte jo at det ville skje i kveld, men jeg har ingen krefter.
Ja?
- Rommet er klart. - Takk.
- Jeg bærer veskene dit. - Ja.
Kom!
- God natt. - Takk, jeg skal ikke forstyrre mer.
Ta den av.
- Kan jeg gjøre meg i orden? - Ja, der inne.
Kom!
- Conchita? - Ja, jeg kommer.
- Vinduet... - Hva?
- Lukk vinduet. - Ingen kan se oss.
Det spiller ingen rolle.
Har du sett så vakker jeg er?
- Liker du meg? Mye? - Ja, mye. Hvorfor spør du om det?
Nei, ikke ennå.
- Jeg har ikke lyst akkurat nå. - Ikke lyst?!
Nei, ikke nå.
Nå går du for langt. Jeg har hatt mer tålmodighet enn de fleste.
Jeg har ikke lovet noe. Jeg skylder deg ingenting.
Pass deg. Du har drevet ap med meg, men nå begynner jeg å bli lei!
- Jeg tenker ikke å tolerere det. - Virkelig?
Jeg tenker ikke å elske med deg i kveld. Ikke i morgen heller.
Nå holder det. Ta av nattkjolen!
Slukk lysene!
Vær så snill!
Kom i armene mine! Ikke vær redd.
Å, Conchita... Jeg måtte vente lenge, men nå...
- Ikke ta seieren på forskudd! - Huden din er så glatt-
- og magen din... Men hva er dette? - Hva?
Det jeg kjenner her.
Hva er det du har på deg?!
- Ta av de der! - Nei.
- Jeg skal rive dem av. - Slutt, det går ikke!
- Herregud, hva er dette?! - Slipp meg!
Jeg insisterte i ti minutter, men det var så mange knuter.
Og Conchita sloss imot. De var umulige å ta av.
- Gå og lek med gutten, Isabelle. - Jeg vil høre.
Nei, gå og lek. Gå nå.
Jeg var vel diskré?
- Det var ingenting i det jeg sa... - Nei, men dagens barn, vet du.
- Men fortsett gjerne. - Ja.
Jeg liker ikke å gjøre sånt.
Å nekte deg det du vil ha... Det er ikke likt meg.
Du må bare vente litt.
Etter hvert skjer det.
Du vet jo at jeg er bare din. Holder ikke det?
Hører du?
Vil du at jeg skal komme og bo hos deg?
Mademoiselle.
Disse, takk.
Behold resten.
- Ti minutter for sen. - Hun kommer. Hun er hos moren.
- Hvordan går det med moren? - Jeg sender henne penger.
- Er du fornøyd med situasjonen? - Nei, jeg vil eie henne, men...
Jeg krever bare at hun skal være hos meg.
- Kan du ikke leve uten henne? - Nei.
Alle vet jo at dere bor sammen. Gift dere i stedet.
I så fall har jeg ingenting å sette imot.
- Å, god dag, Conchita. - God dag.
- Vær så god.
Noe nytt? Hva vil du ha å drikke?
Monsieur? Mademoiselle er her nå.
Hyggelig å se deg igjen. Får jeg by på champagne?
- Nei. - Unnskyld meg.
- Kan du kjøpe et 16 mm-kamera? - Ja, vi kan dra med en gang. Kom!
Jeg vil spørre om noe. Hvorfor vil du elske med meg?
For å være nær deg. Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også, men vil likevel ikke elske med deg.
Vi er sammen. Jeg ligger i armene dine.
Jeg kjærtegner deg, du har beina mine, munnen min, brystene mine.
- Hvorfor må du elske med meg? - Det er normalt.
- Alle som elsker hverandre, gjør det. - Så du syns at jeg er unormal?
Kom nå, så går vi.
JUMBOJET EKSPLODERT: 290 DREPT
- Jeg kommer straks. - Er du ikke trøtt?
- Nei, i kveld er jeg i toppform. - Vi får se.
Skynd deg.
- Du har vel ikke glemt det? - Nei, jeg skal ikke gjøre noe.
- Lover du? For ellers går jeg. - Kom!
Må jeg vente mye lenger?
Hvis jeg ga deg alt, ville du ikke elske meg mer.
Du blir bare på grunn av pengene mine.
Penger er uviktig. Det kan man alltid skaffe.
Jeg er kanskje for gammel.
Du? Tvert imot.
Jeg hater unge menn. De er idioter.
Jeg elsker folk som har levd, som deg.
Men Conchita...
Ja?
Man kan gjøre en mann lykkelig...
- Hva mener du? ...og forbli jomfru.
Nei, hvem tar du meg for?!
- Hva gjør du om jeg dør før deg? - Det gjør du ikke.
- Jeg har nok svakt hjerte, som far. - Ikke vær dum.
Pass deg: Hvis du tar en annen kvinne, tenker jeg å spøke hver natt.
Hva var det?
- Ser du noe? - Nei, ikke særlig bra.
En krasjet bil og noen på bakken.
Gå vekk fra vinduet!
- Hva var det? - Et oppgjør kanskje.
- Det får vi se i morgen. - Jeg er redd. Jeg vil gå nå.
- I går ble du lenger. - I går var i går, i dag er i dag!
Gi meg tid til å venne meg til det.
Nei, forsvinn!
Åpne, Conchita!
- Åpne, sa jeg! - Jeg holder på å tørke meg.
Ett minutt, bare!
Hva gjør du her?
De kastet ham ut fra hotellet, så han har sovet her i tre netter.
Rolig, jeg ligger på min side, akkurat som med deg.
- Forsvinn! Stikk av! - La ham bli!
Ta tingene dine!
Jeg visste fra begynnelsen at du var hardhjertet!
- Om han går, går jeg også. - Men så klart, bare stikk!
Ut med dere, begge to. Om ti minutter ringer jeg politiet!
Jeg venter nede.
Jeg har fått nok av deg. Ti minutter!
Jeg er borte lenge før det. Og jeg kommer ikke tilbake!
Måtte Gud høre dine ord!
Jeg vil aldri se deg mer! Aldri!
Jeg holder ikke ut. En vakker dag oppsøker jeg henne.
- Så ydmykende. - Så? Jeg sover ikke, gjør ingenting.
- Gi meg en løsning! - Reis! Reis til Brasil, til Kina.
- Det spiller ingen rolle. - Noen må hindre oss i å møtes.
- Kan ikke du gjøre noe? - Jeg? Hvordan skal jeg gjøre det?
- Og om jeg lykkes, klandrer du meg. - Nei da.
- Er du sikker? - Helt sikkert.
Jeg skal prøve.
Ja, jeg kommer.
- Hvem er det? - Politiet. Åpne!
- Rolig, vi er hyggelige. Tillater du? - Ja.
Kom hit, ta det rolig.
- Er du Encarnacion Perez? - Ja.
- Er det datteren din, Concepcion? - Ja.
Dere skal forlate Frankrike innen ett døgn.
Her er utvisningsbeslutningen fra sikkerhetspolitiet.
- Men hvorfor? Hva har vi gjort? - Jeg vet ikke, jeg følger ordrer.
Her. Dere skal ut i morgen tidlig.
- Skal du være borte lenge? - Jeg vet ikke. Åtte dager, ett år...
Du blir med meg.
- Hvor? - Det skal vi finne ut av.
Først lukker jeg øynene. Snurr meg rundt to eller tre ganger, Martin.
- Hvor er kartet? - Rett foran deg, monsieur.
Singapore. Pakk tingene våre!
- Hva er det for vær der? - Hvem bryr seg?
- Hva skal vi gjøre om ettermiddagene? - Ha siesta.
- Du reiste til Sevilla i stedet. - Du forundrer meg.
Nei, da. Du visste at hun kom fra Sevilla, så du endret mening.
Det ubevisste styres ikke av tilfeldigheter.
Ja visst. Jo, jeg reiste til Sevilla.
- Jeg står til tjeneste, monsieur. - Jeg kommer.
Nei.
Du er en rik mann. En kvinne elsker deg høyt, -
- men du oppfører deg ikke så bra overfor henne. Se.
Han er fin.
Her. Det er til dere begge to.
- Er det ikke vakkert? - Arkitektur er ikke min sterke side.
- Apropos det... - Ja?
Du har vært hos meg i flere år, men jeg vet ingenting-
- om privatlivet ditt. - Det er ingenting å vite.
- Hva syns du om kvinner? - Det er ikke interessant.
- Takk, monsieur. - Jo, det interesserer meg.
Jeg har en venn som er gal etter kvinner-
- men likevel kaller han dem "ekskrementhauger".
- Hvorfor sier man sånt? - Det er ikke meg.
Du kan ta fri. I kveld er jeg invitert på middag.
Adjø.
Monsieur. Du glemte sekken.
- Jeg sender noen for å hente den. - Adjø.
Mathieu!
Det er ikke sant! Det er virkelig du!
Tenk å finne deg igjen på denne måten! Utrolig!
Jeg har angret sånn! Jeg trodde at du ikke elsket meg lenger.
- Få se på deg. - Don Mateo!
- Har du vært her lenge? - Noen dager.
Vet du hva? Vi ble utvist.
- Utvist? - Ja, av politiet. Uten grunn.
Det tok oss tre dager å komme hit uten penger.
- Men nå har Conchita arbeid. - Mathieu!
Dere har sikkert mye å snakke om.
- På gjensyn. - Ja.
Mathieu.
- Hvor bor du? - Jeg har leid et hus.
Du var grusom. Du kastet meg ut midt på natten.
- Du arbeider visst? - Ja, her i nærheten.
På et sted som heter Gurugu.
- Kom og se meg danse i kveld! - Ja.
Du kommer vel?
Mi amor. Mi alma.
- Kyss meg. - Después.
- Hva? - Senere.
Akkurat nå får du nøye deg med dette.
- Liker du dette livet? - Ja. Jeg har ingenting annet.
Hva om jeg ber deg leve med meg, da?
- Mener du alvor? - Ja.
Da ville jeg dra direkte. Jeg er så glad for å se deg igjen.
Før var jeg litt mistenksom, men jeg har forandret meg.
Bare vent og se.
Jeg hadde litt nykker tidligere, men jeg er roligere nå.
Jeg også. Jeg har tenkt.
Du må komme hit hver kveld. Nå forlater vi aldri hverandre mer.
- Dieciséis... - Jeg kommer.
- Hvor skal du? - Jeg må hvile en halvtime.
Ellers ser vi slitne ut på scenen. Vent her.
- Don Mateo? - Ja?
- Conchita har fortalt mye om deg. - Hyggelig.
- Vær så god og sitt. - Takk.
- Noe å drikke? - Nei.
- Er du en venn av Conchita? - Jeg forguder henne. Hvilken engel.
- Du er jo ikke så gammel. - Sier hun det?
På sett og vis. Og at du er snill. Litt vel naiv, kanskje.
- Hun sa vel at hun måtte hvile? - Ja, hun hviler.
- Hva ler du av? - Av deg.
- Hvorfor det? - Vil du vite hvordan hun hviler seg?
Gå opp trappen og rett fram, så ligger hvilerommet der.
Lykke til.
Bravo, bravo, baby. Skål for din vakre kropp!
Dette er en typisk spansk dans utført av den eksotiske Conchita.
Hva er dette?! Ut med dere!
- Hvem er det? - Stikk! Dra til helvete!
Kom igjen, forsvinn! Ut med dere, alle sammen!
Du også. Stikk!
- Kom nå. - Hvem tror du at du er?!
- Du blir med meg nå! - Nei, ikke rør meg!
- La oss være alene. Gå herfra! - Jeg skal gå!
Hva tenker du å si nå?
- Flere løgner, selvsagt! - Anklager du meg?
Se, hva du har gjort. Nå får jeg nok sparken!
Så det er min feil! Du er så dum.
Du er dum.
- Er det yrket ditt? - Ja, det vet du!
Alle kjenner til nakendansen for turistene.
- Og du later som om du ikke vet noe! - Det gjorde jeg ikke.
Du er bare sjalu, -
- men du har ingen rett til det. Du er verken min far eller elsker!
Nei!
Fortell om du har en annen!
Jeg forlater Sevilla i morgen.
Jeg har ingen, men jeg sparer meg. Det er det mest verdifulle jeg har!
- Og mennene? - Guiden tok dem med hit fra hotellet.
Så reiser de videre. Det er alt.
Og se deg omkring. Det er et rom!
Ser du noen seng?!
Jeg orker ikke å leve sånn. Nå må du være ærlig mot meg-
- selv om det er siste gangen.
Hvis du blir her en eneste dag til, er det over mellom oss.
Du forstår ingenting. Du tror at du jager meg og at jeg nekter-
- men det er tvert om. Det er jeg som vil ha deg.
Jeg elsker bare deg, Mateo.
Først og fremst fordi du er stilig og har så snille øyne.
Hvis du visste hvor ofte jeg har tenkt på øynene dine.
Og jeg vet at du kan gjøre meg lykkelig.
Jeg gir deg alt, du trenger bare å spørre.
Jeg trenger ikke mye.
Et eget lite hus og litt penger om jeg slutter å danse.
- I Sevilla? - Ja.
Det er ditt når du vil.
Det eneste jeg kan gjøre, er å elske deg og spare uskylden min til deg.
Buenos dias, senor.
Conchita?
Ja, Mateo.
- Så vakker du er i dag. - Jeg er så lykkelig.
- Her er nøkkelen. - 500 pesetas.
- Vær så god. - Muchas gracias.
Den er din nå.
- Er du redd for tyver? - Jeg frykter ingen.
Ikke engang deg, Mateo. Kom, så går vi opp.
- I hvilket rom skal moren din bo? - Moren min? Hun skal ikke bo her.
- Bare du og jeg. - Her.
- Hva er det? - Skjøtet.
Det er akkurat hva jeg ønsket meg. Nå er det ingen hinder mellom oss.
Jeg tar imot deg i smug ved midnatt.
- I kveld? - Limpiate que estàs de huevo.
Hva?
Nei. I morgen kveld ved midnatt.
Conchita!
God kveld, Conchita.
God kveld, Mateo.
Så fint, du kom i tide. Jeg har ventet.
Kyss meg på hånden.
Kyss kjolelinningen og foten min.
Slik, ja.
- Nå kan du gå. - Hva sa du?
Jeg sa at du kan gå!
- Ler du? - Du får meg til å le!
Jeg ler meg i hjel. Se på meg.
- Se, så glad jeg er. - Conchita!
Nå er jeg fri fra deg. Fri for alltid!
Åpne!
Prøv med tennene!
Bli, jeg har flere ting å si.
Mateo... Jeg hater deg!
Når huden din berører min, vil jeg bare spy!
Jeg flykter, men du finner meg alltid-
- og da er hendene dine, armene dine og munnen din der igjen.
Som jeg led av å tvinges ned i sengen din!
Jeg gikk ut og spyttet etter kyssene dine!
Jeg ba om at du skulle dø lutfattig!
Slik, nå har jeg sagt alt. Nå kan du gå.
Forsvinn, Mateo!
Du vil ikke? Da kan du bli og se.
Morenito!
Kom!
Her er han, elskeren min. Er han ikke ung og vakker?
Kom!
Ta denne.
Der.
Vil du bli?
Ja vel... Hvis du vil se, så vær så god.
Jeg visste at du ville dra tilbake. God natt.
Vamos.
Gitaren er min. Og jeg spiller for hvem jeg vil.
Levanta las manosl Opp med hendene!
Fortsett framover. Framover!
Ikke snu deg, for da skyter jeg.
Gårsdagens kamper krevde 200-300 offer, framfor alt sivile.
BTX-viruset har nådd Barcelona, der det settes inn krisetiltak.
Viruset, som spesialistene kan...
Nei, takk. Slå av radioen.
Jeg kom for å se om du var død etter det som skjedde i går kveld.
Allerede kald.
Jeg trodde at du ville ha tatt livet av deg.
Jeg vil fortelle noe, men ikke her.
Jeg skal forklare hva som skjedde i går kveld.
Hvor skal du?
Du kan ingenting om kvinner, Mateo.
Du tror at du eier meg fordi du gir meg et hus.
Men det er ikke sant.
Du hører ikke.
Nei!
Jeg gir meg aldri til deg!
Hør her!
Scenen i går var bare på liksom!
Jeg sier ingenting mer... Nei!
Hør etter: Morenito er ikke elskeren min!
Han liker ikke kvinner. Vi lot bare som!
Nå... Nå vet jeg at du elsker meg.
Mateo... Jeg er fremdeles jomfru.
Ja?
- Qué pasa? - Se disputanl De krangler.
Jaså, de krangler.
Nei, Mateol
Her.
Her. Her er nøkkelen.
Ta den. Så at du kan komme når du vil.
Hun fortjente en påminnelse, ikke sant?
Dette skjedde i går morges. Men nå er alt over.
- Dere forstår at jeg vil drepe henne. - Absolutt.
Nei!
...rapporter om en merkelig allianse.
Flere kjente grupper på den ekstreme venstresiden-
- P.O.P., P. R.I.Q.U.E., G.R.I.F. Og R.U. T. -
- har samlet seg foran en attentatbølge-
- under ledelse av JEREG - Jesusbarnets revolusjonære gruppe.
De umotiverte attentatene er tenkt å skape størst mulige forvirring.
Flere terroristgrupper på venstresiden som P.A.F. Og T.I. C-
- tar utfordring fra den ekstreme høyresiden-
- gjennom å samarbeide for å omstyrte samfunnet.
Sienas erkebiskop ligger fortsatt i koma.
Ved et attentat ble han truffet av en kule i halspulsåren.
Det alvorlige er at selv om han puster normalt...
Kom og se.
Erkebiskopen kan bli liggende slik i måneder.
Protester fra kuriaen i Vatikanet har hatt effekt.
Kommunistpartiet har fordømt attentatet.
Og nå får vi litt musikk.